Naturturisme
bliver ikke bedre!
Pragtfulde badestrande, et overvældende dyreliv uanset
hvor man færdes, krydstogt med sol, blåt vand og overdådig mad samt
dykning og snorkling blandt hajer, havskildpadder og farvestrålende fisk.
For at gennemføre alt det ovennævnte vil man normalt skulle afsted på
minimum 2-3 forskellige rejser til vidt forskellige geografiske områder,
men på Galapagos-øerne kan man opleve det hele, oven i købet i løbet
af et ophold af mindre end en uges varighed.
Naturturisme er populært overalt i verden, og ikke mindst danske turister
søger feriemål hvor naturoplevelser er et vigtigt element. De relativt
billige flypriser og en historisk høj indkomst hos store dele
befolkningen muliggør vores rejser til fjerne naturområder.
Østafrikas
store vildtflokke, Amazonas regnskove og tropernes koralrev er ikke
længere noget, man kun ser via TV-skærmen, eller læser om i artikler
forfattet af eventyrere og opdagelsesrejsende. I dag indgår sådanne
eksotiske rejsemål seriøst i mange danske familiers ferieovervejelser,
helt på samme måde som Gran Canaria og Mallorca indgik for 15-20 år
siden.
I takt med at vores hverdag bliver stadigt mere tryg og forudsigelig, og
vores arbejde i voksende omfang foregår foran computere i komfortable
kontorer, er vores længsel efter den vilde og uspolerede natur steget. Vi
har næsten alle en drøm om selv at befinde os ansigt til ansigt med en
løve eller om at færdes ad jungle-stier på udkik efter aber og
papegøjer. Mange bruger derfor deres ferie på at få opfyldt disse
drømme, men det er desværre ikke altid, at resultatet svarer til
forventningen. Vilde dyr er i almindelighed meget sky og vanskelige at
observere, og hjemmebiografens fantastiske naturfilm, gav måske indtryk
af at naturen består af utallige voldsomme og spektakulære
højdepunkter. Naturfilmen er vel at mærke summen af et helt filmholds
målrettede arbejde i et år, komprimeret til 1/2 times TV-udsendelse. Det
er således ikke underligt at eksotiske naturoplevelser nogle gange
skuffer, sammenlignet med dyrefilmens koncentrerede dramatik.
Det ultimative indenfor naturturisme
På Galapagos-øerne overgår den rejsendes møde
med naturen både filmene og rejsebrochurernes superlativer. Man kommer
så tæt på naturen, at man i helt bogstavelig forstand risikere at
træde på dyrene, når man går. Dyrenes legendariske mangel på
nervøsitet gør Galapagos-øerne til et sandt paradis for naturturister
og fotografer.
Selv
folk som aldrig tidligere har interesseret sig nævneværdigt for suler,
pelikaner og søløver, vil forlade Galapagos i en nærmest euforisk sindstilstand.
Jeg har selv haft det store held at besøge den enestående ø-gruppe
flere gange og derved også fået lejlighed til at tale med en række
forskellige turister derude. På trods af stor spredning i alder og
nationalitet, har alle givet udtryk for uforbeholden begejstring. Selv de
mest blaserte globetrottere overgiver sig og indrømmer, at opholdet på
Galapagos hører til deres største naturoplevelser. At turisterne så
oven i købet sejles rundt i komfortable skibe, mens man nyder god mad og
solbader fra dækket, mindsker naturligvis ikke fornøjelsen. På
Galapagos er dyrelivet så talrigt og overvældende, at man næsten
overser, at her også findes pragtfulde strande, det klareste blå vand
samt et særdeles storslået og varieret landskab.
På trods af de indlysende kvaliteter er der endnu kun relativt få
danskere, som har været på Galapagos. Det er en smule besværligt, men
først og fremmest temmelig kostbart at besøge de usædvanlige vulkanske
øer langt ude i Stillehavet. Galapagos har været nationalpark siden 1959
og fra begyndelsen af 1970erne, hvor de organiserede turistrejser for
alvor begyndte, har nationalparkadministrationen sat en øvre grænse for
antallet af turister, som hvert år kan besøge øerne. De få skibe, der
har licens til turistsejlads, kan derfor kræve et anseeligt beløb af den
enkelte rejsende, og eftersom det meste mad, drikkevarer og øvrige
fornødenheder skal sejles eller flyves over store afstande, er det
således ikke underligt at Galapagos hører til i den helt dyre ende af
feriemulighederne. På trods af dette har alle de rejsende, jeg har
truffet ment, at besøget rigeligt var udgifterne værd.
Et usædvanligt dyreliv![](../../../images/dykinfo/udland/Galapagos/leguan.jpg)
Selvom Galapagos-øerne som nævnt byder på mange forskellige
seværdigheder, som i sig selv kan retfærdiggøre et besøg, er det
selvfølgelig det specielle dyreliv, der er hovedattraktionen. Øernes
isolerede placering i forhold til Sydamerika, det nærmeste kontinent, har
medført at indvandring af nye dyrearter kun er forekommet uhyre
sjældent. Denne situation har favoriseret udviklingen af et stort antal
af enestående (eller endemiske) dyrearter på Galapagos. Foruden disse
endemiske specialiteter ser man derfor næsten kun fugle og havpattedyr,
der er i stand til at tilbagelægge store afstande. Det vil være for
omfattende at beskrive alle de forskellige dyrearter, så jeg har valgt
kun at nævne nogle af de mest iøjnefaldende samt dem som alle turister
erfaringsmæssigt er begejstrede for.
Kæmpeskildpadde: Findes kun på Galapagos-øerne (der lever dog en
beslægtet art på Seychellerne). Kæmpeskildpadderne har givet navn til
Galapagos-øerne, og er de dyr, som de fleste turister forbinder med
øerne.
Havleguan: Findes kun på Galapagos-øerne. Den eneste øgle i verden som
lever ved og i havet. Dens føde består af forskellige alger, som den
gnaver fri af klipperne. Havleguanerne er særdeles almindelige stort set
overalt og de ignorerer fuldstændigt mennesker. Sandsynligvis de dyr der
hyppigst bliver trådt på!
Landleguan:
Findes kun på Galapagos-øerne. Landleguanerne er noget større end
havleguanerne, men forekommer kun på enkelte øer og i langt lavere
antal. Landleguanerne lever mest af kaktusfrugter, og er heller ikke det
fjerneste bange for mennesker.
Søløve: Søløverne er nok de mest iøjnefaldende og charmerende af
dyrene på Galapagos. Søløver er relativt almindelige på alle flade
kyststrækninger, og især de yngre individer er meget nysgerrige og
legesyge. I vandet vil de ofte svømme helt tæt på mennesker og af og
til hoppe op i bådene. De store han-søløver er de eneste potentielt
farlige dyr på øerne, men som regel nøjes hannerne med truende adfærd.
Blåfodet
sule: Sandsynligvis den mest fjollet udseende fugl i verden. Helt blå
fødder og en parringsadfærd der er særdeles komisk. Almindelig på de
fleste øer.
Galapagos-albatros: Denne albatros-art yngler kun på Galapagos, og hele
verdensbestanden er til stede på øerne mellem maj og december. Selvom
arten hører til de mindre af albatrosserne opnår den alligevel et
vingefang på op til 2,4 meter, og er dermed den største fugl på
Galapagos.
Galapagos-finke: Findes kun på Galapagos-øerne. Sammen med
kæmpeskildpadderne er de 13 forskellige finke-arter nok de mest berømte
dyr på øerne. Finkerne var en af inspirationskilderne for Charles
Darwin, da han udtænkte teorien om arternes udvikling, og
derved
grundlagde den moderne naturhistorie. Finkerne omtales normalt som
Darwin-finker, og selvom de langtfra er så iøjnefaldende som mange af de
øvrige dyr, er de fleste turister alligevel begejstrede for de små
fugle.
Hajer: Der findes flere haj-arter som er almindeligt forekommende i havet
omkring Galapagos, og især hvad hammerhajer angår, hører øerne til
blandt de bedste lokaliteter i verden. Desværre er hajer nogle af de få
af Galapagos beboere, som er bange for mennesker. Med lidt tålmodighed
kan alle dog få set indtil flere eksemplarer på snorkle-turene.
Danmark-Galapagos t/r
For at komme til Galapagos fra Danmark flyver man først til Quito,
hovedstaden i Ecuador. Da der ikke er direkte fly fra Danmark til Ecuador,
går rejsen via en anden europæisk storby og en mellemlanding i Caribien,
USA eller Sydamerika, inden man lander i Quito. Fra Quito er der
yderlige nogle timers flyvning ud over Stillehavet indtil man omsider når
Galapagos-øerne, 1000 kilometer fra Sydamerikas kyst. Der er to
landingsbaner på øerne, men hovedparten af flyvningerne går til den
lille ø Baltra, hvor USAs militær anlagde en lufthavn under anden
verdenskrig. Nogle få turister nøjes med at købe en flybillet til
Galapagos, og satser så på selv at finde en plads på en båd, men langt
de fleste turister har allerede reserveret et krydstogt hjemmefra. Folk
med forhåndsreservation vil allerede i lufthavnen blive mødt af
repræsentanter fra skibet, og besætning og guide vil sørge for at
bagage og deltagere transporteres til kajen og videre ombord. Man kan
rejse til Galapagos uden at deltage på et krydstogt, men denne løsning
kan absolut ikke anbefales. De mest spændende lokaliteter kan kun
besøges med båd, og et krydstogt er reelt den eneste måde hvorpå man
kan opleve Galapagos-øernes store landskabsmæssige variation og nå frem
til de bedste strande.
Krydstogt i paradis
Krydstogtsskibene varierer af størrelse fra 8 passagerer op til 190
passagerer, men skibe med meget over 30 passagerer er særdeles
uhensigtsmæssige på de forholdsvis små øer. For at beskytte naturen er
landgang kun tilladt på begrænsede områder, og 150 mennesker der
myldrer i land samtidigt, vil helt ødelægge oplevelsen for sig selv og
for andre turister og ikke mindst nedslide naturen og
stresse
dyrene helt uacceptabelt. At så store skibe har fået tilladelse til at
operere i et ellers meget fint administreret naturreservat vidner
desværre om, at økonomiske interesser stadig har afgørende indflydelse
i et fattigt land i Latinamerika. Det bedste krydstogt får man nok på
skibe med plads til 16 - 24 passagerer. Denne gruppestørrelse giver gode
betingelser under landgangene samtidigt med at bådene er store nok til at
have rummelige fællesarealer og spiseområder samt acceptable
kahytsstørrelser.
Livet ombord på et krydstogtsskib på Galapagos er særdeles behageligt
og afslappende. De længere sejladser foregår om natten, mens passagerene
sover. Man ankommer til et nyt landgangssted inden daggry og efter
morgenmaden er man klar til dagens første landgang. For det meste går
man 1-2 timer i et meget roligt tempo, med masser af tid til at standse og
fotografere og lytte til guidens forklaringer. På mange lokaliteter
afsluttes spadsereturen på en strand, hvor man har et par timer til at
bade, snorkle og se på dyrelivet ved kysten. Så vender man tilbage til
skibet og frokosten, hvorpå man sejler et par timer til næste
landgangssted. Eftermiddagslandgangen er normalt også af et par timers
varighed, og inden solen går ned, er man tilbage på skibet til
aftensmaden.
Krydstogtene er sædvanligvis af 3, 5 eller 8 dages varighed. Når man har
rejst så langt og desuden betalt en mindre formue, bør man efter min
mening ofre så lang tid som muligt på opholdet, og mindre end 5 dage på
Galapagos vil være synd. Nogle øer er dog så spændende med et så
koncentreret dyreliv, at man i løbet af en enkelt dag kan nå at se de
fleste interessante arter. Et længere krydstogt giver dog tid til at
fordybe sig i detaljerne, men først og fremmest tid til at nyde naturen i
et roligt tempo.
Vulkaner og vild natur
Galapagos
opstod ved undersøisk vulkansk aktivitet, og øerne er stadig et af de
områder i verden, hvor der hyppigst forekommer vulkanudbrud. Landskabet
på mange af øerne er domineret af udslugte vulkaner, men selvom alle
øer deler den samme geologiske historie, er landskabet overraskende
afvekslende. Hver ny ø der besøges, byder på nye overraskelser, og de
forskellige landskabsformer giver varierede betingelser for de levende
organismer. Forrevne klippekyster, voldsomme brændingszoner, skovklædte
højdedrag, mangrover, sandstrande og søer har hver deres karakteristiske
plante- og dyreliv, og derfor bør man sikre sig at ens krydstogt går til
de mest interessante områder.
Et kort krydstogt bør efter min mening som minimum
inkludere følgende øer:
Santa
Cruz: Den næststørste af Galapagos-øerne hvor hovedbyen Puerto Ayora
befinder sig. Puerto Ayora har omkring 10.000 indbyggere, og er langt den
største af øernes blot 4 byer. I Puerto Ayora ligger den verdensberømte
Charles Darwin Station, hvor arbejdet med opfostring og genudsætning af
de truede kæmpeskildpadder foregår. Det er også herfra det meste
biologiske forskning på øerne styres. Santa Cruz højland er det
nemmeste sted at se de vildtlevende kæmpeskildpadder.
Española (Hood): Den eneste ø hvor albatrosserne yngler. Et
"must" på alle krydstogt mellem maj og december, men en
særdeles spændende ø også på andre tidspunkter. Store kolonier af
blåfodede suler og maske-suler, masser af havleguaner og en af
ø-gruppens bedste strande, med flere søløve-kolonier.
South Plazas: En meget lille men særdeles varieret ø med en stor bestand
af landleguaner, mange søløver, utallige havfugle og et meget smukt
landskab.
Seymour: En anden lille ø med store fuglekoncentrationer. Det bedste sted
at se kolonier af fregatfugle.
Et lidt længere krydstogt bør ud over disse øer også
inkludere:
Floreana: En ø med en spændende historie samt nogle klippeformationer i
havet hvor der er gode muligheder for at se hajer på snorkelturene.
Santa Fe: En ankerplads i en særdeles smuk bugt, pæne chancer for at se
havskildpadder og en bestand af Galapagos-øernes største landleguaner er
attraktionerne her.
Santiago: En stor ø med spektakulære vulkanformationer, talrige
havleguaner og det bedste sted at se de sjældne pelssæler.
Bartholomé: Denne lille ø ved siden af Santiago har øernes mest
imponerende udsigt og en glimrende badestrand. Bartholomé er desuden et
af de få steder, hvor man kan se Galapagos-pingviner.
De længste krydstogt kan, foruden alle ovennævnte øer
også omfatte:
Rábida: God strand med søløver, en lagune hvor
der jævnligt er flamingoer samt et godt snorkel-område med mange
hvidtippede revhajer.
Genovesa (Tower): En ø der kræver lidt længere sejlads. Her er der
ynglekolonier at rødfodede suler, samt talrige andre havfugle. I det
oversvømmede krater i centrum af øen kan man møde stimer af
hammerhajer.
Uanset varigheden af det valgte krydstogt er Galapagos aldeles
overvældende, og for de fleste turister bliver rejsen til de
fjerntliggende øer i Stillehavet den oplevelse, som alle senere rejser
sammenlignes med.